עובד ע"י צוות מנחים
השפעת הדרבנים על בית הגידול

מבוא
הדרבנים הם הגדולים שבמכרסמים החיים בארץ ישראל. הדרבנים  נפוצים בכל האזורים בארץ
לרבות אזורים מיושבים.
הדרבנים פעילים בלילה ובשעות היום הם נמצאים במחילות אותן הם חופרים במדרונות (בדרך כלל מתחת למדרגות סלע) או בסבך צומח צפוף. רוב ימות השנה ניזונים הדרבנים בעיקר מהחלקים התת קרקעיים של גיאופיטים אותם הם משיגים באמצעות חפירה של בורות בקרקע. בחורף ובאביב אוכלים הדרבנים גם נבטים וצמחים חד שנתיים וכן עלים וענפים של צמחים רב שנתיים. 

א. השפעת הדרבנים על בית הגידול במרכז הנגב 
חפירת הדרבנים בקרקע יוצרת מבנים חדשים בנוף בצורת בורות  בקוטר של כ - 15 ס"מ ובעומק של
כ - 15 ס"מ. בורות אלה משבשים את מבנה הקרקע, גורמים לסילוק של רוב הצומח באתר החפירה ובכלל זה גם לסילוקם של  הזרעים שבקרקע.
חוקרים עקבו במשך 17 שנים אחר המספר הממוצע של בורות דרבנים הנחפרים מדי שנה בשלוש יחידות נוף במדרון צפוני בנגב.  יחידות הנוף שנבדקו נבדלות זו מזו ביחס סלע / קרקע. נמצא שככל שהיחס סלע / קרקע גבוה יותר כך מקבלת הקרקע כמות רבה יותר של מי נגר עילי.
תוצאות המעקב בטבלה 1.
טבלה 1: מספר בורות ממוצע  ל - 100 מ"ר קרקע בשלוש יחידות נוף במדרון צפוני בנגב

מספר בורות ממוצע ל- 100 מ"ר קרקע	יחס 
סלע  / קרקע	אפיון יחידת הנוף	יחידת נוף	
10.6	0.2	שכבת קרקע עם אבנים קטנות	1	
15.4	1.5	מדרגות סלע בינוניות	2	
43.6	1.9	מדרגות סלע גדולות 	3	
 
החוקרים מצאו שבורות הדרבנים מהווים מבלע למי נגר ולמה שנישא בהם: חומרים אורגניים מומסים, סחף קרקע, שאריות צמחים, בעלי חיים מתים וזרעים.
בהמשך המחקר נבדקה3 גם צפיפות הצמחים וייצור הביומסה בבורות הדרבנים ובקרקע הבלתי מופרעת שבקרבת הבורות, בשלוש יחידות הנוף במדרון צפוני בנגב. כל אחד מהגורמים: צפיפות צמחים ויצור ביומסה נמדד ב"כתם" של צמחיה. המושג כתם צמחיה מתייחס לרוב, לשטח המכוסה בצמחים באזורים מדבריים.  
תוצאות המחקר באיורים 1, 2 
איור 1: צפיפות הצמחים (מספר צמחים לכתם) בבורות הדרבנים ובקרקע בלתי מופרעת 
             בקרבתם, בשלוש יחידות נוף במדרון צפוני בנגב. (יחידות הנוף 1, 2, 3 הן כמתואר
             בטבלה 1)

איור 2: יצירת ביומסה (גרם לכתם) בבורות הדרבנים ובקרקע בלתי מופרעת בקרבתם, בשלוש  
             יחידות נוף במדרון צפוני בנגב (יחידות הנוף 1, 2, 3 הן כמתואר בטבלה 1)

הנתונים שבאיורים 1 ו - 2 מצביעים על הבדלים בביומסה ובצפיפות הצמחים בבורות הדרבנים ובקרקע הבלתי מופרעת הסמוכה אליהם בכל יחידות הנוף. 

ב. מנהגי האכילה של הדרבנים והשפעתם על הצמחים הנאכלים.
במחקר שנערך בהר הנגב נבדקו מספר מינים של צמחים הנאכלים על ידי דרבנים. צמחים של חלק מהמינים נאכלים בשלמות וצמחים של מינים אחרים נאכלים באופן חלקי.
טבלה 2: מיני גיאופיטים הצומחים בהר הנגב והשפעת אכילת הדרבנים עליהם

החלק הנשאר ומתחדש	החלק הנאכל	שם הצמח	
זרעים	כל הצמח	סתוונית הקליפות	
זרעים	העלים והבצל	זמזומית המדבר	
שורש עיקרי	פטוטרות בחלקן התת אדמתי	אגורה מדברית	
הבצל בשלמותו	החלק התת אדמתי של העלים	זמזומית איג	
הבצל התחתון	הבצלים העליונים	צבעוני ההרים	

חלק ממיני הצמחים הנאכלים על ידי הדרבנים מתחדשים הודות לתנאים המתאימים לנביטה ולהתבססות של נבטים בבורות הדרבנים.  
צמחים הנאכלים בחלקם (למשל זמזומית איג, צבעוני ההרים) מתחדשים בצורה וגטטיבית בבור הדרבן מהחלקים שנותרו וכן גם בשל נביטה מוגברת בבורות הדרבנים. 
במין צבעוני ההרים ידועה התופעה של ריבוי בצלים באותו צמח. בצלים אלה מתפתחים זה מעל זה בצורה אנכית כשהבצל התחתון ביותר נמצא בעומק של כ - 13 ס"מ מתחת לפני הקרקע. במקרים רבים הדרבן אוכל את הבצלים העליונים ואינו פוגע בבצל התחתון. יתכן שהסיבה לכך היא המצאות זיפים בקצהו העליון של בצל זה והעדרם של זיפים בבצלים הצעירים (העליונים). העובדה שהבצל התחתון אינו נאכל על ידי הדרבנים מאפשרת את התחדשות הצמח בבור מבצל זה.

בבדיקת בצלים של צבעוני ההרים, שהוצאו מבורות דרבנים נמצא שהם היו פי 1.5 - 2 גדולים וכבדים בהשוואה לבצלים של פרטים אחרים באוכלוסייה. הסבר לתופעה זו היא העדר תחרות עם צמחים "צאצאים" שבאופן רגיל מתפתחים סביב צמח האם, וכן תנאים אביוטיים משופרים השוררים בבור בהשוואה לסביבה. עוד נמצא שהנביטה של צבעוני ההרים והתפתחות הנבטים רבה יותר בבורות דרבנים בהשוואה לנביטה והתפתחות נבטים בקרקע סמוכה לבורות.
לפי כל המידע שנתקבל במחקר באזור הנגב המרכזי אין השמדה של צמחים במידה המסכנת את המשך קיום המין הנאכל על ידי דרבנים. יתרה מזאת, ידוע  כי הדרבנים גם עוזרים לריבויים של הגיאופיטים: עקב הכרסום נקטעים איברי האגירה התת קרקעיים לקטעים רבים ואלה מסוגלים לאחר מכן ללבלב ולהתפתח לצמחים עצמאיים.

עובד על פי:
1. בוקן, ב., דרבנים כמהנדסי מערכת אקולוגית במרכז הנגב. אקולוגיה וסביבה כרך 
עמ'  140 - 145.
2. גוטרמן, י., השפעות פעילות הדרבנים על אוכלוסיות הגיאופיטים וההמיקריפטופיטים הנאכלים על ידם בהרי הנגב. רותם 10, טבת תשמ"ד, דצמבר 1983 עמ' 92-104 
3. אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל, עורך עזריה אלון:
 כרך 7 יונקים: הערך דרבן, עמ' 141-145.
כר8 הצומח של ארץ ישראל: הערך גיאופיטים, עמ' 74-82.